În fiecare zi, în fiecare moment, ființele comunică între ele. Comunicarea face posibilă coexistența oamenilor.
Comunicarea de la origini și până în prezent
Învăţământ primar | Alte discipline
Propus de: maria1976 | 14.02.2019 18:39 | Revista cadrelor didactice nr. 54/2019 | 2551 vizualizări
Comunicarea de la origini și până în prezent
În fiecare zi, în fiecare moment, ființele comunică între ele. Comunicarea face posibilă coexistența oamenilor. Salutul sau un gest prietenesc sunt forme simple de a stabili un contact cu ceilalți.
Comunicarea directă dintre oameni este realizabilă prin intermediul cuvintelor sau al gesturilor. Deci, putem vorbi despre o comunicare verbală și una nonverbală.
Comunicarea nu se limitează la cuvintele unei limbi. Plantele și animalele nu vorbesc; cu toate acestea, ele comunică. Plantele transmit mesaje prin intermediul mirosurilor și al culorilor, la fel ca animalele. Ființele umane transmit informații și prin poziția corpului, prin gesturi și înfățișare. Foarte sugestivă poate fi și expresia feței, mimica: ridicarea din sprâncene de mirare, strâmbarea nasului de dezgust, mărirea ochilor și strângerea buzelor când amenință etc.
Strămoșii noștri îndepărtați se exprimau prin gesturi. Și astăzi, omul își folosește brațele, mâinile și capul pentru a face gesturi. Gesturile preced, ilustrează sau precizează ceea ce spun cuvintele: degetul dus spre obraz indică rușine, iar spre tâmplă semnifică nebunia. Gesturile organizate într-o înlănțuire ritmată formează dansul, un mijloc universal de comunicare. În anumite triburi din Africa și Amazonia, oamenii dansează pentru a cere zeilor ploaia sau tămăduirea unui bolnav.
Din cele mai vechi timpuri, omul și-a schimbat înfățișarea prin pictarea pielii corpului, tatuaje, machiaj, îmbrăcăminte. Acestea pot indica vârsta, statulul social, apartenența la un grup.
Comunicarea nonverbală însoțește și completează, de obicei, comunicarea verbală. Numai oamenii pot articula sunete pentru a alcătui cuvinte și a le organiza într-un limbal vorbit. Organele vorbirii s-au modificat pe măsură ce omul s-a adaptat la poziția verticală. Oamenii preistorici comunicau probabil între ei prin strigăte și diferite sunete. Treptat, oamenii au avut nevoie să transmită informații din ce în ce mai complexe. Astfel, au început să folosească combinații de sunete diferite pentru fiecare obiect, acțiune, idee. Ei au inventat cuvinte care să denumească animalele, plantele, întreaga natură înconjurătoare și propriile activități: fuga, vânătoarea, hrana, somnul etc. La naștere, copilul nu știa să vorbească. El se face înțeles de cei din jur prin strigăte, plâns și mimică. Crescând, el învață treptat să-și folosească glasul, să producă și să controleze sunetele, apoi să stăpânească limbajul părinților săi.
O altă modalitate de comunicare umană o constituie indiciile și imaginile. Încă din vremurile preistorice, omul a folosit semnele ca mijloace de informare: recunoaște amprentele animalelor, urmele lăsate de alți oameni și știe să producă intenționat indicii pentru a oferi informații. Apoi, el a fost capabil să creeze imagini, reprezentări a ceea ce vedea sau își imagina, tot cu scopul de a informa, de a se exprima, de a-și aduce aminte. Imaginile au căpătat diverse înfățișări: desene, picturi, fotografii.
Cele mai vechi semne realizate de om datează de acum aproximativ 60.000 de ani; este vorba de linii și puncte gravate în piatră sau os pentru a număra sau memora evenimentele. În urmă cu aproximativ 30.000 de ani, oamenii au desenat pe stânci sau pe pereții grotelor animale, părți ale corpului lor, desene simple figurative sau geometrice.
Mai târziu, oamenii au început să reprezinte ceea ce vedeau în jurul lor prin imagini, adică prin pictură și desen. O dată cu inventarea fotografiei a devenit posibilă realizarea unor imagini care seamănă foarte mult cu realitatea.
Din preistorie și până la formele cele mai moderne ale comunicării, oamenii folosesc desene simple pentru a transmite mesaje. Schematizând mesajele, ei au inventat un mijloc de a-și exprima și comunica mai ușor gândurile. Acestea sunt pictogramele: blazoane, steme, embleme, steaguri. Pictogramele prezintă de a putea fi înțelese ușor de toată lumea, indiferent de limbă.
Pictogramele au dat naștere și unor scrieri. Scrierea este un sistem de semne folosit pentru reprezentarea vizuală a ideilor și cuvintelor. Se crede că scrierea s-a născut acum 5000 de ani, într-o țară numită Sumer, care corespunde Irakului de astăzi.
În jurul anului 3000 î. CH. , în Egipt își face apariția un altfel de scriere: hieroglifele; acestea erau desene care reprezintă ființe umane, zei, plante, animale, obiecte. În al doilea mileniu î. H. s-a născut și scrierea chinezească; astăzi ea cuprinde în jur de 3000-4000 de caractere.
Tot în mileniul al doilea î. H. au apărut și primele scrieri alfabetice. Alfabetul a fost inventat în Orientul Apropiat. El conținea numai consoane. Absența vocalelor din alfabet se regăsește astăzi în țările de limba arabă și în Israel, unde se vorbește ebraica.
În jurul secolului al 8-lea î. H., grecii au adaptat după cerințele limbii lor, alfabetul fenician. Pentru sunetele pe care le aveau în comun, grecii au folosit aceleași litere, iar cu literele rămase au notat vocalele. Mai târziu, roamnii au preluat alfabetul grec și l-au adaptat limbii lor. Acesta este strămoșul alfabetului nostru.
Gesturile, vorbirea, imaginile, scrisul au permis oamenilor să transmită în timp informații prin intermediul mijloacelor de comunicare: cartea, ziarul, fotografia, cinematografia, telecomunicațiile, telegraful, telefonul. radioul, televiziunea, video-ul, publicitatea.
Secole de-a rândul, cărțile au fost copiate de mână, una după alta. Inventarea tiparului a făcut posibilă reproducea lor în multe exemplare, pentru a fi vândute și apoi citite de mii de oameni. Chinezii, inventatorii cernelei și ai hârtiei, au fost primii care au contribuit la apariția tiparului. Prima cartea tipărită este o biblie, în 1455.
Fotografia este un mijloc de fixare a imaginilor foarte folosit astăzi. Cu o fotografie putem păstra amintirea unor lucruri dispărute sau a celor care nu se afla în preajma noastră. Încă din Antichitate, oamenii știau să proiecteze o imagine pe un ecran cu ajutorul luminii soarelui și al unei cutii folosită drept ''camera obscură''. Fotografia modernă s-a născut odată cu aparatul Kodak al americanului George Castman, în 1888.
Pornind de la procedeele fotografice, cinematograful a reușit să redea mișcarea. Ficțiune sau realitate, filmele pot înfățișa orice și chiar dau viață unor personaje cum sunt cele de desene animate.
Începând din secolul al 19-lea, în urma descoperirii electricității și a undelor electromagnetice, a devenit posibilă punerea în circulație foarte rapid a informațiilor pe întreaga planetă. În 1837, S. Morse a realizat un sistem care folosea curentul electic pentru a transmite mesaje, telegraful. În 1876, G. Bell a conceput un aparat electic care putea transmite glasul uman, telefonul. Acesta s-a perfecționat datorită americanului Thomas Edison, din 1877.
În anul 1920 începe aventura radiodifuziunii. Inițial, radioul era folosit de militari și navigatori. În anul 1920, un club de radioamatori organizează transmiterea unui concert în întreaga Europă prin radio.
O tehnică modernă de înregistrare și redare a imaginilor și sunetelor o reprezintă video-ul, apărut in 1970. El poate fi folosit în scop didactic, în industrie, în medicină sau în scop distractiv, prin intermediul jocurilor video.
În secolul al 20-lea, o dată cu apariția noilor mijloace de comunicare s-a dezvoltat foarte mult publicitatea. Ea este un instrument de comunicare ce transmite informații publicului despre o idee, un eveniment, o acțiune, o persoană, o instituție, un produs.
În zilele noastre, mijloacele de comunicare au evoluat foarte mult datorită informaticii. Informatica s-a născut din necesitatea oamenilor de a efectua foarte rapid calcule matematice. În 1642, savantul Blaise Pascal a realizat o mașină care facea adunări și scăderi. Două secole mai târziu, în 1823, englezul Charles Babbaie a conceput o mașină programabilă, aceasta fiind strămoșul calculatorului. Cercetările americane au evoluat până în anul 1971, când societatea Intel a reușit să instaleze toate componentele necesare unui calculator într-un singur circuit integrat, numit microprocesor. An de an, datorită miniaturizării elementelor componente, a fost posibilă crearea calculatorului de mici dimensiuni pentru uz pesonal. Dacă la începuturi numai informaticieniifoloseau aceste calculatoare, în 1976 se înființează societatea americană Apple, care creează calculatoare accesibile si nespecialiștilor. În 1981, societatea IBM creează calculatorul pesonal (PC, personal computer).
Progresul telecomunicațiilor și al informaticii a dat naștere în anii 1980 multimediei. Aceasta este o tehnologie care, cu ajutorul unor programe specializate, permite prelucrarea textelor, imaginilor și sunetelor digitalizate. Se disting produse multimedia în afara rețelei(CD-ROM, CD-I, DVD și bornele interactive) și servicii în rețea (Internetul).
Conectarea calculatoarelor între ele a permis realizarea unor rețele de calculatoare. Prima rețea, Arpanet, s-a născut în 1960 în armata americană. Următoarea a fost Transpac, în Franța anilor 1970. Pentru conectarea tuturor rețelelor a fost nevoie de inventarea unui limbaj comun, TCP/IP. Astfel a devenit posibilă realizarea unei rețele mondiale de calculatoare, Internetul. La început, el a fost folosit de universități pentru schimbul de informații, apoi de marele public, în jurul anilor `90, datorită sistemului Web, care permite deplasarea cu ușurință în rețea.
Pentru conectarea la Internet este necesar un modem (cel care transformă datele digitale transmise de calculator în impulsuri electrice care călătorescprin liniile telefonice și invers), un furnizor de acces (o instituție care oferă acces la Internet, contra cost). Datele (textele, imagini, sunete) se găsesc pe câte un site creat de oricine vrea să ofere informații pe Internet.
O altă modalitate de conectare la Internet se poate face printr-un Network Computer(NC), un calculator ieftin care nu funcționează decât conectat la Internet. Internetul oferă: poștă electronică (e-mail), prin care se pot transmite rapid mesaje către un alt abonat la Internet, oriunde în lume; patriciparea la forumuri organizate pe un site, unde se pot purta discuții internanți din întreaga lume; videoconferințe.
Tehnologia multimedia permite crearea unor lumi virtuale, adică a unor forme și imagini de sinteză tridimensionale, însoțite de sunet. Utilizatorii pot intra și se pot deplasa în aceste lumi virtuale cu ajutorul unui echipament specific; o cască specială, o mănușă cu date(dataglove) sau un combinezon cu date (datasuit).
Astăzi, realitatea virtuală are numeroase aplicații practice; ea permite recrearea unor universuri cunoscute în folosul celor care nu pot ajunge la ele, deoarece sunt prea îndepărtate (spațiul extraterestru, fundul mărilor) sau prea periculoase (centrale nucleare, vulcani).
Pe viitor, instrumentele de comunicare vor fi probabil din ce în ce mai minituarizate, mai puternice și mai prietenoase. Cu ajutorul lor ne vom putea face simțită prezența la distanță, vom putea explora lumi virtuale, ne vom deplasa cu viteza luminii pe rețelele de telecomunicații planetare.
Una din marile provocări ale viitorului este să dăm posibilitatea cât mai multor oameni să se bucure de avantajele progresului tehnic.
Andrișan Dorina
Școala Gimnazială Satu Mare, Județul Suceava
Comentarii (0)
Nu există niciun comentariu
Autentificaţi-vă pe site pentru a putea publica un comentariu.