![](https://www.suntparinte.ro/uploads/resource/61/13/6/95x95/preamultaputeremin.jpg)
Isi risca viata pentru mai multi bani in scoli
Profesorul Oliviu Vladulescu avea insa un tel mai presus de viata lui: era gata sa moara pentru ca profesia lui sa devina din nou respectata de guvernanti. Mai presus de cresterea salariilor este demnitatea profesorilor. Suntem jigniti de ani de zile cu o finantare atat de mica incat nu se poate misca nimic in sistemul de invatamant, ne-a declarat profesorul Vladulescu.
In noiembrie 2005 el a rezistat fara hrana 12 zile si nimeni si nimic nu l-au putut determina sa inceteze aceasta forma de protest. Au venit sa il roage acest lucru elevii sai, colegi, lideri de sindicat.
Insa intr-o sambata seara, in jurul orelor 22.00, s-a trezit in salon cu presedintele Traian Basescu. Cei doi au discutat cateva zeci de minute, timp in care presedintele a incercat, indirect, sa-l determine pe grevist sa renunte la protest. In cele din urma, promisiunile facute de primul om in stat l-au determinat pe profesorul de franceza sa decida incetarea infometarii voite. La randul sau, premierul Tariceanu l-a sunat si i-a cerut scuze profesorului si s-a angajat sa gaseasca solutii la revendicarile lor.
Nimic nu s-a concretizat din ce a promis atunci premierul. Ii voi scrie o scrisoare deschisa, aici, de pe patul de spital, cu inima franta si rinichii distrusi si ii voi spune ca voi relua greva foamei daca nu se tine de cuvant, ne-a declarat ieri profesorul Vladulescu.
Sanatatea sa este extrem de fragila: o valva mitrala s-a rupt, iar o interventie chirurgicala este pusa sub semnul intrebarii intrucat rinichii sunt amandoi foarte afectati din pricina grevei foamei. Sub supravegherea medicilor de la Spitalul Militar, profesorul spera intr-un miracol: sa poata primi macar un rinichi nou si sa treaca peste operatia complicata pe cord. Gheorghe Zbora, un alt profesor aflat in greva foamei anul trecut, s-a oferit sa-i cedeze un rinichi, dar inca nu se stie daca este compatibil.
De pe patul de spital, profesorul de franceza nu se gandeste prioritar la viata sa. El stie sa treaca peste momente dificile cu modestie si umilinta, pentru ca a fost in situatie si mai dificila in anii '70, cand a fost detinut politic.
Reporterii Libertatii l-au intrebat daca macar majorarea de salarii, dupa greva generala din toamna 2005, a meritat sacrificiul. Cu modestie, Oliviu Vladulescu a spus ca subiectul nu este interesant, dar noi stim ca a castigat aproape un milion in plus la salariu.
"Libertatea"
Interes general | Toate disciplinele | Ştiri
Propus de: crina_butarescu | 06.06.2006 20:35 | 1067 vizualizări
Comentarii (2)
Asa cum se intampla de obicei, la noi, gestul acestui OM va fi minimalizat de societatea civila care ne considera pe toti niste capuse care-si ridica salariile degeaba; de guvernanti, ce sa mai spunem-vezi atitudinea lui Puiu Hasoti, membru al unui partid aflat la guvernare. Pe profesorul Vladulescu nu-l pot intelege decat cei care simt ceea ce simte el, din pacate, prea putini. Dar, probabil, stie ca exista si oameni care ii sunt alaturi. Ma intreb daca merita invatamantul romanesc acest risc, al vietii unui om, atata timp cat toata lumea da impresia ca nu are nevoie de noi.
Imi pare rau ca atat greva cat si gestul acestui om au fost in zadar! Dar cum nimic nu se poate masura cu viata unui semen de-al nostru, parea mea de rau e nemasurata!
Autentificaţi-vă pe site pentru a putea publica un comentariu.