Nu este o noutate faptul că tot mai des întâlnim la clasă copii cu cerințe educaționale speciale .Acești elevi sunt o provocare pentru noi toți: cadre didactice, colegi, părinți și societate.
Copiii cu CES la clasele primare – Probleme și soluții
Învăţământ primar | Consiliere si orientare
Propus de: smicalmihaela | 19.05.2024 19:58 | Revista cadrelor didactice nr. 103/2024 | 117 vizualizări
Copiii cu CES la clasele primare – Probleme și soluții
Nu este o noutate faptul că tot mai des întâlnim la clasă copii cu cerințe educaționale speciale, iar numărul acestora crește în ritm alert. Acești elevi sunt o provocare pentru noi toți: cadre didactice, colegi, părinți și societate.
Este greu de acceptat această dură realitate mai ales de către părinți, care încă mai speră că copilul lor își va reveni, că este ceva trecător și că, într-un final, va fi la fel ca ceilalți. Nu pot fi condamnați, căci au primit un bagaj mult prea greu, pe care sunt nevoiți să-l poarte toată viața.
În primă fază, aceștia tind să nege realitatea, iar orice insinuare, fie ea cât de mică, care vine din exterior, o refuză, crezând că sunt doar răutăți. Nimeni și nimic nu dorește să le provoace acest rău, ci doar încercăm să le prezentăm realitatea așa cum este ea, poate puțin cosmetizată, pentru a nu le doborî ultima picătură de energie și speranță ce le-a mai rămas. Atunci când, timizi, încep să accepte realitatea și strigă disperați după ajutor, abia din acel moment putem să ne ocupăm cu adevărat de nevoile lor.
Neînțelegeri sunt multe, căci nimeni nu este pe deplin pregătit pentru a face față provocărilor, însă lupta cea mai grea o duc cu ei înșiși. Îi frământă fel și fel de întrebări, emoții și stări care îi epuizează, căci nu înțeleg de ce sunt diferiți, de ce au anumite limite, de ce nu sunt la fel ca ceilalți.
Un climat cald, înţelegător, creat de familie şi şcoală, împreună cu o terapie şi o educaţie personalizată, îi creează copilului cu CES o bază solidă de dezvoltare, putându-se preveni, în acest mod, tulburările emoţionale şi de comportament. Nu există o rețetă sau o formulă magică care să-i ajute, știm doar că este nevoie de multă răbdare, empatie și înțelegere.
Elevii cu CES au nevoie de profesori care înţeleg modul lor de învăţare, se pot adapta ritmului acestora şi îi pot orienta să-şi depăşească dificultăţile fără a-i desconsidera. Dezvoltarea acestor elevi nu poate să aibă loc decât într-un context de resurse ce se impun a fi abordate nediscriminativ, iar climatul în care acești elevi se dezvoltă trebuie să fie dominat de motivare, încredere în sine, cooperare și acceptare.
Pentru a răspunde adecvat copiilor cu CES, profesorul trebuie să acţioneze nu numai la lecţie, ci şi asupra grupului, ambientului educaţional şi asupra propriei dezvoltări profesionale.
Construirea unei imagini pozitive despre sine este una din nevoile fundamentale ale copiilor cu CES. Aceasta se poate realiza pe fondul unor activităţi de grup orientate spre valorizarea posibilităţilor fiecăruia şi pe un sistem de relaţii pozitive între profesor şi elev şi între elevi. Relaţiile respective trebuie să ofere terenul încrederii reciproce, al empatiei cu trăirile fiecăruia, al împărtăşirii emoţiilor, sentimentelor, preocupărilor ca şi al experienţei de cunoaştere şi de învăţare.
Pentru acești copii este foarte importantă cultivarea unor atitudini pozitive faţă de propria activitate, față de rezultatele pe care le obțin și față de colegii din clasă. Încrederea în sine, precum și motivația proprie pentru a învăța, cooperarea cu ceilalți, cu alte cuvinte clădirea unui climat afectiv pozitiv reprezintă un obiectiv în procesul educativ desfășurat cu elevii cu CES. Aspectul recompenselor sau al laudelor elevilor care obțin progres este absolut necesar. Nu se poate obține o ameliorare a situației în cazul elevilor cu cerințe educative speciale, dacă nu se subliniază micile reușite, oricând acestea sunt înregistrate în activitatea de învățare. Nu vor fi buni la toate, dar, dacă nu ne dăm bătuți, sigur vom găsi ceva la care se descurcă foarte bine.
Așa cum am mai spus, nu există o rețetă perfectă pentru a lucra cu acești elevi, căci vin cu probleme distincte, așa că modul de abordare diferă de la caz la caz. Dintre posibilele soluţii de integrare şcolară a copiilor cu CES, pot fi enumerate următoarele:
• Educație incluzivă: Promovarea unui mediu școlar care să accepte și să și susțină diversitatea, oferind oportunități egale pentru toți elevii, indiferent de nevoile lor
• Planuri individuale de învățare: Dezvoltarea unor planuri personalizate pentru fiecare copil cu CES, care să abordeze nevoile lor specifice și să ofere suport adecvat pentru învățare.
• Formare pentru profesori: Participarea la cursuri de formare care să- i ajute pe profesori să lucreze eficient și să își adapteze practicile de predare în consecință.
• Suport pentru părinți: Oferirea de suport și de resurse părinților pentru a-i ajuta să înțeleagă nevoile și provocările copiilor lor și să îi sprijine în procesul lor educațional.
• Tehnologie asistivă: Utilizarea tehnologiei asistive, precum software-ul specializat sau dispozitive adaptate, pentru a sprijini învățarea.
• Cooperarea între profesori și specialiști: Colaborarea între profesori, terapeuți și alți specialiști pentru a dezvolta și implementa strategii eficiente de predare și intervenție este un pas necesar pentru integrarea acestor copii.
De cele mai multe ori, integrarea acestor elevi este un proces lung, consumator de multă energie pentru toți cei implicați. Problemele sunt multe, iar soluțiile trebuie căutate și de cele mai multe ori par de negăsit. Deoarece vorbim de clasele primare, este greu ca un copil să înțeleagă de ce colegul său se comportă altfel, de ce nu poate fi ca ceilalți sau de ce îi este permis să facă mai puțin decât restul și, cu toate astea, este lăudat la cea mai mică reușită. Se duce o muncă de lămurire continuă cu întreg colectivul clasei, o muncă ale cărei roade nu obosim să le așteptăm, căci fiecare are dreptul la educație, indiferent de problemele cu care se confruntă.
Bibliografie
- Badea, E., Caracterizarea dinamică a copilului și adolescentului de la 3 la 18 ani, Editura Didactică și Pedagogică, București, 1993
- Cerghit, I., Sisteme de instruire alternative și complementare. Structuri, strategii și stiluri, Editura Aramis, București, 2002
- Gherguț A., Psihopedagogia persoanelor cu cerințe speciale. Strategii de educație integrată, Editura Polirom Iași, 2001
-https://cjrae-cs.ro/assets/documente/mat_CES/Integrarea_in_scoala_de_masa_a_copiilor_cu_CES.pdf
Comentarii (0)
Nu există niciun comentariu
Autentificaţi-vă pe site pentru a putea publica un comentariu.