Studiile recente arată că munca în echipă este cheia succesului
în toate sferele activității economice și sociale. Acesta e
motivul pentru care noi, ca dascăli, trebuie să dezvoltăm
abilitățile elevilor de a lucra în echipă.
Managementul muncii în echipă
Interes general | Toate disciplinele
Propus de: dascalytza | 22.05.2020 08:14 | Revista cadrelor didactice nr. 64/2020 | 2517 vizualizări
Ce este managementul muncii în echipă?
Prof. Florea Camelia Simona
Școala Gimnazială nr. 1, Remetea, jud. Bihor
Echipa, conform definiției din DEX, reprezintă un grup de oameni
care, sub îndrumarea unui șef, îndeplinesc în același timp o
muncă sau o acțiune comună. Pentru ca echipa să funcționeze
corespunzător, trebuie să reunească persoane care au trăsături
complementare și în același timp, un scop comun.
Societatea actuală a înțeles că, dincolo de tehnologie, de
descoperirile importante în toate domeniile, cel mai bun lucru este
este să ai oamenii potriviți și să îi instruiești la cel mai
înalt nivel, pentru a avea cele mai bune rezultate. Omul este o
ființă socială, iar prin natura lui este imperfect. El este
dependent de viața de grup. În întreaga lume organizațiile
descoperă forța echipelor și a leadership-ului adecvat lor.
Munca umană, în cea mai mare parte a ei este prestată în echipe,
chiar dacă mitul eroului singuratic este în mare vogă într-o
societate individualistă. Dacă se analizează cu atenție faptele,
așa-zis individuale se constată că ele sunt de fapt rezultatul
efortului depus de o întreagă echipă. Deși suntem impresionați,
de cele mai multe ori de realizările marilor personalități, mai
devreme sau mai târziu realizăm că ei fac parte dintr-o echipă,
pentru că “unu este un număr mult prea mic pentru a realiza ceva
măreț”,spune legea semnificației, prima dintre cele 17 Legi ale
muncii în echipă, enunțate de John C Maxwell. Același autor
explică cum fiecare dintre noi facem parte dintr-o echipă. Dacă
ești căsătorit, împreună cu partenerul formezi o echipă. Dacă
ești angajatul unei organizații, împreună cu colegii formezi o
echipă. Sau dacă faci parte dintr-un grup de voluntari, o
biserică, un club etc, tu ești tot membrul unei echipe.
Munca în echipă este abilitatea oamenilor de a lucra împreună
în vederea realizării unor obiective comune și este esențială
pentru succesul unei afaceri, a unui proiect. Tot mai mult,
organizațiile sunt preocupate de dezvoltarea echipelor, de
îmbunătățirea performanțelor acestora. Aşadar, o echipă este
un grup ai cărui membri se influenţează între ei pentru
îndeplinirea unui obiectiv (unor obiective) al(e) organizaţiei.
În mediul de afaceri de astăzi, echipele apar ca o cerinţă
pentru obţinerea succesului, iar managerii încearcă în mod
constant să transforme grupurile în echipe.
Studiile arată că eficiența este mult mai mare, productivitatea
muncii crește și oamenii sunt mult mai motivați atunci când se
lucrează prin cooperare, în cadrul echipelor. Așadar, există o
serie de avantaje ale muncii în echipă. Unul dintre ele se referă
la un climat de muncă mai bun, un mediu motivant. Modelul de lucru
devine flexibil, crește încrederea în sine a membrilor echipei,
există o responsabilitate comună asupra sarcinilor, acestea fiind
delegate eficace. De asemenea, există un angajament comun față de
obiective și valori, se iau decizii mai bune și se dezvoltă
aptitudinile personale. Aceste avantaje pot fi împărțite, de
fapt, în două: avantaje pentru organizație(firmă) și avantaje
pentru angajați (membrii echipei).
Cu toate aspectele pozitive, în abordarea ştiinţifică a
conceptului de echipă şi muncă în echipă există şi critici la
adresa acesteia. Există astfel o serie de dezbateri privitoare la
caracteristicile negative ale muncii în echipă. Echipele pot fi
consumatoare de timp, confuze, dezordonate și scăpate de sub
control, văzute negativ de către oamenii de școală veche,
necesită timp mai îndelungat pentru a aduce rezultate și
necesită transformarea oamenilor.
Constatările specialiștilor sunt simple: succesul muncii în
echipă este de fapt rezultatul unui management de calitate. La ce
ne referim atunci când vorbim de management? Al. Graur (Al. Graur,
Forum Nr. 2, 1971), spune că, de la latinescul "manus", s-a format
în limba italiană "mannagio" (prelucrare cu mâna), de unde prin
intermediul cuvântului francez "manege" a trecut în limba română
cu semnificaţia de "loc unde sunt dresaţi caii". Din franceză
cuvântul a fost împrumutat în limba engleză sub forma verbului
"to manage" care înseamnă a administra, a conduce. Englezii au
derivat apoi "manager" şi "management", ceea ce ar însemna
"conducător" şi "conducere " Managementul este realizat de
manager. Profesiunea de manager este o ocupaţie relativ nouă.
Managerul este un creator de condiţii pentru utilizarea eficientă
a resurselor umane, materiale şi financiare, ceea ce implică,
alături de cunoştinţe numeroase şi diversificate, o serie
întreagă de calităţi şi aptitudini. Managerul trebuie să
posede cunoştinţe tehnice şi economice, juridice şi
psihosociologice, pe care să le împletească cu acţiunea. El
trebuie să abordeze latura practică, sprijinindu-se pe o
temeinică gândire teoretică, deoarece managementul a devenit
ştiinţific în toate aspectele sale. În acelaşi timp, managerul
trebuie să posede şi capacitatea de a lucra cu salariaţii, ştiut
fiind că managementul se asigură prin antrenarea celor din
subordine la îndeplinirea obiectivelor propuse. Managerul trebuie
să posede, de asemenea, cunoştinţe de bază în management, să
dovedească simţ organizatoric, să fie receptiv faţă de
creativitate, să fie exigent şi ferm.
În cadrul unei echipe există nu mai puțin de opt roluri diferite.
În cartea “Managementul educațional”, doamna Florica Orțan,
îl citează pe Belbin, care diferențiază aceste roluri:
“muncitorul (executorul), coordonatorul (președintele),
organizatorul (modelatorul), agentul (săritorul), căutătorul de
resurse, supraveghetorul- evaluator (monitorul), lucrătorul în
echipă și întregitorul- finisor (analizatorul final)”. Pentru a
avea o echipă capabilă de performanţă, liderul/managerul trebuie
să aibă experienţa de a realiza distribuţia optimă a rolurilor,
dar şi cunoaşterea caracteristicilor acestui tip de echipă pentru
a o putea recunoaşte atunci când există. Munca în echipă pune
accent pe relaţiile interpersonale, capacitatea de a scoate la
iveală problemele şi de a rezolva conflictele şi înţelegerea
sentimentelor şi personalităţii celorlalţi. Foarte devreme în
procesul de formare a echipei, membrii trebuie să definească ceea
ce este sau nu un comportament acceptabil. Neatenţia acordată
relaţiilor din echipă, reprezintă o cauză primară a problemelor
de mai târziu şi împiedică o echipă să se maturizeze corect.
Studiul managementului muncii în echipă a dus la o concluzie
interesantă. Și anume, faptul că o echipă este formată din
oameni cu un coeficient de inteligență ridicat, nu asigură
eficiența muncii echipei respective, așa că accentul s-a pus tot
mai mult pe importanța inteligenței emoționale. Oricât de bine
pregătiți ar fi oamenii din echipa ta, dacă lucrează individual,
nu vor egala rezultatele muncii în echipă. Deci, primul pas care
trebuie făcut în formarea unei echipe este dezvoltarea unor
relații de încredere între membrii acesteia. Iar încrederea vine
atunci când oamenii reușesc să empatizeze, iar managerul să le
înțeleagă emoțiile și acțiunile. Munca în echipă pune un
accent deosebit pe relaţiile interpersonale. Ea cere comunicarea
deschisă, onestă şi directă, capacitatea de a scoate la iveală
problemele şi de a rezolva conflictele, ca şi o înţelegere a
personalităţii şi sentimentelor celorlalţi.
Și nu în ultimul rând succesul muncii în echipă nu vine singur,
ci odată cu comunicarea. Însă, în ceea ce priveşte
eficentizarea procesului de comunicare din cadrul unei echipe,
respectiv asigurarea coeziunii, rolul şi prezenţa liderului devine
crucială şi imperios necesară.
Deci, o echipă de succes va avea un lider. Un manager este
preocupat mai mult de sarcinile pe care le are fiecare de
îndeplinit, pe când liderul este preocupat mai mult de oameni. În
final, diferențele pe care le considerăm a exista sau nu între un
manager și un lider țin de perspectivă. E de remarcat că există
multe situații reale în care nu managerul se manifestă ca lider
al grupului, ci unul dintre membri este cel care orientează
acțiunile echipei într-o direcție anume.
Un lider trebuie să:
• Îşi cunoască foarte bine membrii echipei şi rolul
fiecăruia;
• Fie capabil să delege sarcinile potrivite membrilor echipei;
• Poată implementa rapid decizii importante;
• Aibă viziune;
• Sesizeze problemele din cadrul echipei;
• Poată controla conflictele;
• Fie adaptabil;
• Fie capabil să îşi motiveze membrii echipei;
• Poată transforma un grup de oameni într-o echipă.
Liderul construiește o echipă după propria sa viziune. În mod
frecvent, viziunea sa nu va fi împărtășită de fiecare membru al
tuturor părților interesate- ne gândim numai la milioanele de
fani ai fotbalului comentând și discutând selecția lotului
pentru Campionatul Mondial. De asemenea, în business, anumite
părți interesate ar putea să nu împărtășească viziunea
boardului director în privința unor decizii importante. Un lider
poate lua decizii contestate sau, la nevoie, poate sacrifica
indivizi cu un deosebit potențial sau pe cei mai buni jucători ai
săi, lucru care adesea creează scepticism și atrage critici din
exterior. Însă corectitudinea deciziei liderului va fi
demonstrată de rezultatele obținute ulterior. Liderul este cel
care stabilește cursul și conduce echipa către succes.
Determinarea unui lider îl ține la adăpost de influența
exterioară. La fel ca într-un puzzle, el trebuie să găsească
oameni care se potrivesc unii cu alții, care se completează.
Așadar, managementul muncii în echipă este esențial în
realizarea obiectivelor propuse.
“Puteți face ceea ce eu nu pot face. Eu pot face ceea ce tu nu
poți face. Împreună putem face lucruri extraordinare” ( Maica
Tereza).
Bibliografie
1. John C. Maxwell, Cele 17 legi ale muncii în echipă, Editura
Amaltea, București, 2003
2. Alecsandrina Deaconu, Simona Podgorean, Lavinia Rasca Factorul
uman și performanțele organizației, Editura ASE, Bucuresti, 2004
3. Vasile Marcu, Florica Orţan, Emilia Deac , Managementul
activităţilor extracuriculare, Editura Universităţii din Oradea,
2003, p. 12
4. Florica Orțan, Management educațional, Editura Universității
din Oradea, 2004
5. Sărătean Elena, Elemente de comportament organizaţional,
Editura Solness, Timişoara, 2004
6. Lars Wiechen, Ziarul Financiar,www.zf.ro,16.03.2016
Comentarii (0)
Nu există niciun comentariu
Autentificaţi-vă pe site pentru a putea publica un comentariu.