Poeziile despre natură și micile viețuitoare,situate ca accesibilitate ,după cântecele de leagăn,poeziile-numărătoare sau poeziile-joc,sunt îndrăgite de copii,care dovedesc pentru ele o receptivitate timpurie.
POEZIA DESPRE NATURĂ ŞI MICILE VIEŢUITOARE
Interes general | Toate disciplinele
Propus de: otesanu | 03.10.2019 05:43 | Revista cadrelor didactice nr. 60/2019 | 3310 vizualizări
POEZIA DESPRE NATURĂ ŞI MICILE VIEŢUITOARE
PROF.ÎNV.PREȘCOLAR:OTEȘANU IOANA
ȘCOALA GIMNAZIALĂ NR.13,RM.VÂLCEA
Poezia(fr.poesie,lat .poesis,gr.poiesis creație) este o artă a limbajului care exprimă o emoție, un sentiment , o idee, prin ritm, armonie și imagine(Dicționar de termeni literari ,1976,p.351).
Până în secolul XVIII-lea a dominat conceptul poeziei ca mimesis (principiul estetic potrivit căruia opera de artă este o imitație a realului),iar distincția dintre poezie și proză este aceea că poezia este expresia subiectivității supuse regulilor ritmice,metrice ,muzicale.Începând cu preromantismul,romantismul și culminând cu simbolismul se forumulează,opus ideii de mimesis ,un concept de poezie ca expresie a individualității creatoare.
Romanticii au inclus în poezie sentimentul ,emoția,ca elemente definitorii,iar simboliștii i-au adăugat muzicalitate.Poezia are conținut afectiv sau reflexiv, transfigurat într-o viziune poetică originală,printr-un limbaj artistic inedit. Ea poate fi lirică ( aduce în prim –plan trăirile eului) și epic (cultivă cu precădere în baladă, epopee și poem eroic ).
S-a spus că în poezie,se comunică pe sine,exprimând sentimente,diferite stări sufletești,afective,emoții,impresii etc., comunicarea sentimentelor se face direct , la persoana I ,eul poetic fiind predominant,iar subiectivitatea este trăsătura esențială(Mariana Andrei, 2007,p.19-20).
Orizontul de cunoaștere al copiilor se îmbogățește nu numai prin predarea și memorarea acestor poezii,ci și prin observarea naturii înconjurătoare,unde ei întâlnesc o sumedenie de viețuitoare:animale,păsări ,gâze,pe care le observă cu sporită curiozitate ,întrebând pe maturii din jurul lor cum se nasc,cu ce se hrănesc,în ce fel de ,,familii ,,trăiesc etc.
În acest sens,poeziile prezintă ,într-un limbaj accesibil,caracteristicile acestor viețuitoare sunt de un real folos pentru a potoli setea de cunoaștere a preșcolarilor.
Poeziile despre natură și micile viețuitoare,situate ca accesibilitate ,după cântecele de leagăn,poeziile-numărătoare sau poeziile-joc,sunt îndrăgite de copii,care dovedesc pentru ele o receptivitate timpurie.O posibilă explicație ar fi optica antropomorfizantă asupra vieții.
Încă de mici, copiii observă natura înconjurătoare ,unde întâlnesc animale ,păsări ,gâze ,față de care se simt atrași,atracție care naște interes și multe întrebări adresate celor mari.
Caracterul preponderent epic al poeziilor este evident,întrucât,pe lângă portretizările fugare ale viețuitoarelor ,versurile cuprind o ,,povestioară’’despre fiecare dintre acestea,despre mediul natural în care se mișcă,despre felul cum reacționează la schimbarea anotimpurilor sau a climei ,ce relații stabilește omul cu acestea și ce foloase dobândește de pe urma lor.Pe lângă aceste informații pe care le află copiii din creațiile respective ,poeții își exprimă indirect sentimentele față de viețuitoarele respective ,față de frumusețea ,conduita și naivitatea lor (Vistian Goia,2003,p.63).
Lumea celor care nu cuvântă a atras și pe poeți,de la Topîrceanu,Arghezi,
Blaga,la poeții mai tineri și la cei contemporani.Ei încearcă să surprindă în poeziile lor cele două mari dimensiuni esențiale,timpul și spațiul ,fie în valori eterne,fie în cele concret prezente.Natura și viețuitoarele apar armonizate succesiunii ciclice a anotimpurilor,prezente necontenit in creațiile tuturor(Mariana Andrei, 2004,p.75).
Încă de la vârsta preşcolară mică,copii manifestă dorinţă de cunoaştere şi interes faţă de lucruri,fiinţe,fenomene,faţă de realitatea înconjurătoare.Pe parcurs preşcolarul îşi formează capacitatea de a înţelege şi de a descoperii realităţi şi adevăruri,îşi formează interesele cognitive intelectuale,sociale şi cultare,pe măsură ce este familiarizat cu instrumentele muncii intelectuale,pe care noi,educatoarele,trebiue să i le oferim.
Unul din mijloacele prin care putem să realizăm aceste obiective sunt şi activităţile de memorizare.Poeziile sunt lucrările aproape cele mai îndrăgite de copii,începând din primii ani ai copilăriei şi până aproape la adolescenţă.
Creaţiile în versuri au o tematică variată,o mare diversitate a formelor de expresie artistică, ceea ce explică forţa de iradiere, contribuţia ei la formarea multilaterală a viitoarei personalităţi a preşcolarului ,la cultivarea unor sentimente puternice .
Poeziile incluse în planul de învăţământ pentru preşcolari au o tematică diversă şi sunt structurate pe categoriile de vărstă:
poezii despre natură şi vieţuitoare(Primăvara, Toamna, Iarna, Vara
,Zdreanţă, Greieraşul etc.);
-poezii despre ţară(Ţara mea,Românaşul,etc,);
-poezii despre copilărie(1 Iunie,Pace,Copilăria etc.);
-poezii despre datini şi obiceiuri;(Moş Crăciun, Rugăciune, Bradul,De Paşti
etc);
-poezii despre normele de comportare civilizată;(Batista,Apa şi săpunul,etc);
-numărători(Zece mâţe, etc);
-proverbe şi zicători.
Dacă într-un prim contact cu creaţiile literare în versuri copilul este un simplu ascultător,apoi reproduce ,dar memorează numai ceea ce i-a trezit un viu interes,el devine treptat sensibil la expresivitatea limbajului poetic,identifică,,imaginile frumoase”,află importanţa acestora în evidenţierea ideilor poetice sau a sentimentelor exprimate mijlocit.Tendinţa unor copii este de a trece foarte repede peste descrierile din natură,dar acest lucru trebuie să rămână o preocupare pentru educatoare.Zăbava asupra textului,relevarea unor imagini vizuale,auditive sau motorii,jocul de umbre şi lumini,susurul izvorului,murmurul apei,freamătul codrului,mişcarea aştrilor constitue doar câteva modalităţi de cultivare a gustului estetic,de sensibilizare în faţa frumuseţilor naturii,în faţa peisajului autohton.
Limbajul specific al poeziilor pentru copii,personajele sunt doar câteva modalităţi de oglindire a viţii reale prin transfigurare artistică.
Textul poeziilor pentru copii trebuie să se caracterizeze prin corectitudine,proprietate, claritate ,concizie,indiferent cărei vârste se adresează.Naturaleţea,simplitatea,armonia, expresivitatea şi sinonimia,facilitează înţelegerea mesajului artistic,oferind copilului reale satisfacţii de ordin estetic.
Poeziile au rolul de a creea preşcolarului şi o funcţie emotivă, conotativă, ajută la formarea şi modelarea caracterelor la formarea deprinderilor de comportare civilizată,cultivarea sentimentelor moral-civice.
Principalele obiective pe care mi le-am propus în cadrul activităţilor de memorizare au fost:
-să asculte şi să reacţioneze adecvat la ascultarea textului;
-să-şi îmbogăţească vocabularul cu cuvinte şi expresii noi;
-să utilizeze cuvintele noi în contexte adecvate;
-să memoreze poeziile;
-să realizeze mini-dramatizări utilizând textul;
-să-şi exprime sentimentele;
În urma activităţilor desfăşurate cu preşcolarii am realizat toate obiectivele propuse,chiar şi la acei preşcolari care aveau deficienţe de vorbire,iar acest fapt îi ajută pe copii să se integreze mai uşor la regimul şcolar.
BIBLIOGRAFIE
1. Andrei, Mariana, 2010 : „ Introducere în literatura pentru copii ”, Editura Tiparg, Arges;
2. Călinescu,George,1982:,, Istorie a literaturii române de la origini până în prezent’’ Editura Minerva ,Bucureşti;
3. Goia ,Vistian,2003:,,Literatura pentru copii si tineret’’,Editura Dacia, Cluj-Napoca;
Comentarii (0)
Nu există niciun comentariu
Autentificaţi-vă pe site pentru a putea publica un comentariu.